- Главная
- Образование
- Метод проектів у процесі навчання технологій. (Лекція 9)
Содержание
- 2. 1. З історії розвитку методу навчальних проектів Метод проектів виник у 20 рр. ХХ ст. у
- 3. 2. 2. Класифікація навчальних проектів Термін «проект» (рrоjесtіо від лат. – кинутий вперед, задум) застосовується в
- 4. 3. Сутність, функції та етапи проектно-технологічної діяльності учнів Робота над проектом – це особистісно зорієнтоване навчання
- 5. Під проектно-технологічною діяльністю розуміється обґрунтована та спланована діяльність, яка передбачає розроблення конструкції, технології, виготовлення і реалізацію
- 6. Проектно-технологічна діяльність виконує такі функції: творчу, перетворювальну, дослідницьку, економічну, технологічну Зміст проектно-технологічної діяльності складає проведення дослідницьких
- 7. Дослідники виділяють чотири основні етапи виконання навчального проекту, які взаємопов’язані і розкривають послідовність його розробки та
- 11. 4. Реалізація методу проектів у процесі навчання технологій Під час організації навчального проектування вчитель технологій виконує
- 12. Учитель технологій повинен знати основні вимоги, які висуває проектна технологія до її організації: 1) наявність значущої
- 14. Скачать презентацию
Слайд 2
1. З історії розвитку методу навчальних проектів
Метод проектів виник у 20 рр.
1. З історії розвитку методу навчальних проектів
Метод проектів виник у 20 рр.
ХХ ст. у США. Спершу його називали «методом проблем» і розвивався він у межах гуманістичного напряму в філософії та освіті, в педагогічних поглядах та експериментальній роботі відомого американського педагога Джона Дьюї (1859 – 1952). Він ґрунтувався на ідеї побудови навчання на активній основі, через раціональну діяльність учня, за умов стимулювання особистого інтересу у набутті саме в цих знаннях, які можуть йому знадобитися у житті.
Інший американський педагог Вільям Херд Кілпатрик (1871 – 1965), учень і послідовник Дж. Дьюї, вдосконалив систему роботи над проектами, під якими розумів цільові акти діяльності, що ґрунтуються на основі інтересу дитини. Робота над проектом в американській школі передбачала усвідомлення учнем мети, оформлення задуму, розробку організаційного плану, виконання роботи згідно з планом, підведення підсумків у вигляді письмового звіту.
Метод проектів на початку XX ст. привернув увагу російських педагогів. Ідеї проектного навчання почали поширюватися в Росії практично паралельно з розробками американських учених. У 1905 р. під керівництвом російського педагога Станіслава Шацького (1878 –1934) було організовано групу педагогічних працівників, які намагалися активно впроваджувати проектні методи у шкільну практику. Пізніше, у радянський період, ідеї проектування почали широко використовувати та включати до навчально-виховного процесу школи. Однак, на жаль, недостатньо продумано і послідовно, через що постановою ЦК ВКП(б) від 1936 р. метод проектів було засуджено і заборонено.
Інший американський педагог Вільям Херд Кілпатрик (1871 – 1965), учень і послідовник Дж. Дьюї, вдосконалив систему роботи над проектами, під якими розумів цільові акти діяльності, що ґрунтуються на основі інтересу дитини. Робота над проектом в американській школі передбачала усвідомлення учнем мети, оформлення задуму, розробку організаційного плану, виконання роботи згідно з планом, підведення підсумків у вигляді письмового звіту.
Метод проектів на початку XX ст. привернув увагу російських педагогів. Ідеї проектного навчання почали поширюватися в Росії практично паралельно з розробками американських учених. У 1905 р. під керівництвом російського педагога Станіслава Шацького (1878 –1934) було організовано групу педагогічних працівників, які намагалися активно впроваджувати проектні методи у шкільну практику. Пізніше, у радянський період, ідеї проектування почали широко використовувати та включати до навчально-виховного процесу школи. Однак, на жаль, недостатньо продумано і послідовно, через що постановою ЦК ВКП(б) від 1936 р. метод проектів було засуджено і заборонено.
Слайд 3
2. 2. Класифікація навчальних проектів
Термін «проект» (рrоjесtіо від лат. – кинутий
2. 2. Класифікація навчальних проектів
Термін «проект» (рrоjесtіо від лат. – кинутий
вперед, задум) застосовується в різних галузях науки, а отже має чимало визначень. В українському енциклопедичному словнику проект має декілька тлумачень: як сукупність документальних матеріалів для зведення майбутньої будівлі або архітектурного комплексу; як прототип, ідеальний образ передбачуваного або можливого об’єкта, стану; як план, задум якої-небудь дії. У словнику психології: проект – це мета, якої планується досягнути; філософському словнику: проект – це прояв творчої активності людської свідомості, через який у культурі здійснюється діяльнісний перехід від небуття до буття. З погляду педагогів мова йде про навчальний проект, тобто самостійну завершену творчу роботу, виконану школярем під керівництвом вчителя.
Навчальні проекти класифікують за такими ознаками:
1. За провідною діяльністю: дослідницькі, творчі, ігрові, інформаційні, практико-орієнтовані.
2. За галуззю виконання: предметні, інтегровані.
3. За змістом: монопредметні , міжпредметні, надпредметні.
4. За складом учасників: класні, шкільні, міські або регіональні; всеукраїнські, міжнародні.
5. За кількістю учасників: індивідуальні, групові, колективні.
6. За тривалістю виконання: короткотривалі, середньотривалі, довготривалі.
Навчальні проекти класифікують за такими ознаками:
1. За провідною діяльністю: дослідницькі, творчі, ігрові, інформаційні, практико-орієнтовані.
2. За галуззю виконання: предметні, інтегровані.
3. За змістом: монопредметні , міжпредметні, надпредметні.
4. За складом учасників: класні, шкільні, міські або регіональні; всеукраїнські, міжнародні.
5. За кількістю учасників: індивідуальні, групові, колективні.
6. За тривалістю виконання: короткотривалі, середньотривалі, довготривалі.
Слайд 4
3. Сутність, функції та етапи проектно-технологічної діяльності учнів
Робота над проектом
3. Сутність, функції та етапи проектно-технологічної діяльності учнів
Робота над проектом
– це особистісно зорієнтоване навчання у процесі конкретної практичної діяльності, яка виконується на основі вільного вибору та з урахуванням інтересів учня. Для педагога – це прагнення знайти розумний баланс між академічними і прагматичними знаннями, уміннями і навичками.
Сутність проектної технології полягає у стимулюванні інтересу учнів до певних проблем, що зумовлюють володіння визначеною сумою знань, та через проектну діяльність – їх практичного застосування. Метод навчальних проектів передбачає проходження учнем шляху від теорії до практики, гармонійно поєднуючи академічні знання з прагматичними та дотримуючи відповідний їх баланс на кожному етапі навчання.
Метою навчального проектування є створення педагогом таких умов під час освітнього процесу, за яких його результатом стає є індивідуальним досвідом проектної діяльності учня.
Сутність проектної технології полягає у стимулюванні інтересу учнів до певних проблем, що зумовлюють володіння визначеною сумою знань, та через проектну діяльність – їх практичного застосування. Метод навчальних проектів передбачає проходження учнем шляху від теорії до практики, гармонійно поєднуючи академічні знання з прагматичними та дотримуючи відповідний їх баланс на кожному етапі навчання.
Метою навчального проектування є створення педагогом таких умов під час освітнього процесу, за яких його результатом стає є індивідуальним досвідом проектної діяльності учня.
Слайд 5
Під проектно-технологічною діяльністю розуміється обґрунтована та спланована діяльність, яка передбачає розроблення
Під проектно-технологічною діяльністю розуміється обґрунтована та спланована діяльність, яка передбачає розроблення
конструкції, технології, виготовлення і реалізацію об’єкту проектування (переважно виробу або послуги). Ця діяльність спрямована на формування в учнів певної системи творчо-інтелектуальних і предметно-перетворювальних знань та вмінь.
Метою проектно-технологічної діяльності школярів є самостійне створення творчого навчального проекту (продукту або послуги) від ідеї до її практичного втілення, який характеризується суб’єктивною або об’єктивною новизною та має особистісну чи соціальну значущість.
Розрізняють такі мотиви проектно-технологічної діяльності: 1) пізнавальні (задоволення потреби в знаннях, уміннях, навичках); 2) матеріальні (задоволення потреби в продуктах харчування, одязі, предметах побуту і т. ін.); 3) соціально-професійні (задоволення потреби в професійному самовизначенні); 4) художньо-естетичні (задоволення потреби в створенні вишуканих виробів); 5) духовні (задоволення потреби в самопізнанні, самореалізації та самовдосконаленні).
Метою проектно-технологічної діяльності школярів є самостійне створення творчого навчального проекту (продукту або послуги) від ідеї до її практичного втілення, який характеризується суб’єктивною або об’єктивною новизною та має особистісну чи соціальну значущість.
Розрізняють такі мотиви проектно-технологічної діяльності: 1) пізнавальні (задоволення потреби в знаннях, уміннях, навичках); 2) матеріальні (задоволення потреби в продуктах харчування, одязі, предметах побуту і т. ін.); 3) соціально-професійні (задоволення потреби в професійному самовизначенні); 4) художньо-естетичні (задоволення потреби в створенні вишуканих виробів); 5) духовні (задоволення потреби в самопізнанні, самореалізації та самовдосконаленні).
Слайд 6
Проектно-технологічна діяльність виконує такі функції: творчу, перетворювальну, дослідницьку, економічну, технологічну
Зміст
Проектно-технологічна діяльність виконує такі функції: творчу, перетворювальну, дослідницьку, економічну, технологічну
Зміст
проектно-технологічної діяльності складає проведення дослідницьких підготовчих операцій, конструювання майбутнього виробу, практичне виготовлення виробу, оцінка та захист об’єкту проектування.
Результатом проектно-технологічної діяльності є як визначений виріб або послуга, так і розвиток особистості школяра, його творчого потенціалу.
У проектно-технологічній діяльності використовуються різноманітні методи: вербальні і невербальні, механічні, хімічні, біологічні, енергетичні, інформаційні й ін. Засобами здійснення проектно-технологічної діяльності є використовувані учнями різні інструменти, пристосування, машини, механізми, пристрої та ін. Предметом проектно-технологічної діяльності є те, з чим учень має справу, на що спрямовані його зусилля – речовини, матеріали, інформація, виріб, послуга та ін.
Результатом проектно-технологічної діяльності є як визначений виріб або послуга, так і розвиток особистості школяра, його творчого потенціалу.
У проектно-технологічній діяльності використовуються різноманітні методи: вербальні і невербальні, механічні, хімічні, біологічні, енергетичні, інформаційні й ін. Засобами здійснення проектно-технологічної діяльності є використовувані учнями різні інструменти, пристосування, машини, механізми, пристрої та ін. Предметом проектно-технологічної діяльності є те, з чим учень має справу, на що спрямовані його зусилля – речовини, матеріали, інформація, виріб, послуга та ін.
Слайд 7
Дослідники виділяють чотири основні етапи виконання навчального проекту, які взаємопов’язані і
Дослідники виділяють чотири основні етапи виконання навчального проекту, які взаємопов’язані і
розкривають послідовність його розробки та виконання: 1) організаційно-підготовчий; 2) конструкторський; 3) технологічний; 4) заключний.
ЕТАПИ ТА СТАДІЇ ВИКОНАННЯ ТВОРЧОГО НАВЧАЛЬНОГО ПРОЕКТУ
ЕТАПИ ТА СТАДІЇ ВИКОНАННЯ ТВОРЧОГО НАВЧАЛЬНОГО ПРОЕКТУ
Слайд 8
Слайд 9
Слайд 10
Слайд 11
4. Реалізація методу проектів у процесі навчання технологій
Під час організації
4. Реалізація методу проектів у процесі навчання технологій
Під час організації
навчального проектування вчитель технологій виконує такі функції: 1) допомагає учням у пошуку джерел, необхідних їм у роботі над проектом; 2) сам виступає джерелом інформації; 3) координує увесь процес роботи над проектом; 4) підтримує і заохочує учнів у роботі над проектом, не виконуючи роботи замість них.
Основними завданнями вчителя технологій при організації проектно-технологічної діяльності учнів є:
1. Не лише передати учням необхідний обсяг тих чи інших знань, а навчити здобувати ці знання самостійно, вміти застосовувати їх для розв’язання нових пізнавальних і практичних завдань.
2. Сприяти учневі у здобутті комунікативних навичок, тобто здатності працювати в різноманітних групах, виконуючи різні соціальні ролі (лідера, виконавця, посередника тощо).
3. Розширити коло спілкування дітей, ознайомлювати з досягненнями інших культур, різними поглядами на однакову проблему.
4. Прищепити учням уміння користуватися дослідницькими методами і прийомами: збирати необхідну інформацію, вміти її аналізувати з різних позицій, висувати гіпотези, знаходити шляхи її реалізації, робити висновки.
Основними завданнями вчителя технологій при організації проектно-технологічної діяльності учнів є:
1. Не лише передати учням необхідний обсяг тих чи інших знань, а навчити здобувати ці знання самостійно, вміти застосовувати їх для розв’язання нових пізнавальних і практичних завдань.
2. Сприяти учневі у здобутті комунікативних навичок, тобто здатності працювати в різноманітних групах, виконуючи різні соціальні ролі (лідера, виконавця, посередника тощо).
3. Розширити коло спілкування дітей, ознайомлювати з досягненнями інших культур, різними поглядами на однакову проблему.
4. Прищепити учням уміння користуватися дослідницькими методами і прийомами: збирати необхідну інформацію, вміти її аналізувати з різних позицій, висувати гіпотези, знаходити шляхи її реалізації, робити висновки.
Слайд 12
Учитель технологій повинен знати основні вимоги, які висуває проектна технологія до
Учитель технологій повинен знати основні вимоги, які висуває проектна технологія до
її організації: 1) наявність значущої у дослідницькому, творчому плані проблеми (завдання), яке потребує інтегрованих знань, наукового пошуку для її розв’язання; 2) практична, теоретична і пізнавальна значущість передбачуваних результатів; 3) самостійна (індивідуальна, парна, групова) діяльність учнів; 4) структурування змістової частини проекту (з указуванням поетапних результатів); 5) використання дослідницьких методів: визначення проблеми і завдань, що випливають з неї; висунення гіпотези та шляхів їх розв’язання; обговорення методів дослідження; оформлення кінцевих результатів; аналіз отриманих даних; підведення підсумків; коригування висновків.